I et fjernt hjørne af Sydøstasien-
-ligger Koraltrekanten.
En klynge af de mest artsrige koralrev i verden.
Det er undervandsbyer, der vrimler med liv.
Som i alle andre tætbeboede storbyer konkurreres der her om plads...
...føde...
...og om at få en partner.
Men revet er også et sted fuldt af muligheder.
En sepialignende tiarmet blæksprutte.
Den er ekspert i krabbefangst.
En stor krabbe er et farligt bytte.
Den har kraftige kløer.
Men blæksprutten har et bemærkelsesværdigt talent.
Dens hud indeholder millioner af pigmentceller-
- som gør, at den kan skifte farve og mønster.
Det hypnotiserer tilsyneladende krabben.
Blæksprutten er smart, men en haj er større.
Og den æder blæksprutter.
Det er på tide at fordufte.
Nu kan jagten fortsætte.
Et nyt bytte, men den samme hypnotiserende teknik.
For dem, det lykkes at etablere sig i de travle undervandsbyer-
-er der store belønninger at hente.
KORALREV
Koraller bygger deres hjem af kalksten-
-i tropernes varme, klare, lave vand.
Revene udgør mindre end en tiendedel procent af havbunden.
Men de er levesteder for en fjerdedel af alle kendte arter i havet.
De er komplekse, uendeligt forskelligartede strukturer.
Her findes alle mulige slags hjem til de mange beboere.
Fra penthouselejligheder til små sidegadehybler.
På Australiens Great Barrier Reef-
-jager en leopardbars småfisk.
Men hvordan får man føde-
- når man er for stor til at presse sig ned i sprækkerne?
Desuden har leopardbarsen en rival.
Den er yderst intelligent...
...og søger det samme bytte.
En blæksprutte.
Og den kan nå ned i meget trange sprækker.
Alligevel slipper byttet ofte fra den.
Tænk, hvis de kunne samarbejde.
Leopardbarsen blegner...
...og forsøger at fange blækspruttens opmærksomhed.
Den står på hovedet.
Den signalerer til blæksprutten-
-og viser, hvor byttet gemmer sig.
Blæksprutten stikker en arm ind.
Fisken flygter...
...og svømmer direkte ind i leopardbarsens gab.
Nogle gange får blæksprutten byttet-
- og nogle gange får leopardbarsen det.
To meget forskellige arter har opdaget, at samarbejde-
-kan betale sig i byen på revet.
Samarbejde er fundamentet for livet på revet.
Korallerne selv er også afhængige af partnerskab.
Men det er af en mere intim art.
Koraller er kolonier af anemonelignende dyr: polypper.
Nogle er små som sandkorn.
Inden i hver polyp-
- lever små, plantelignende celler, som er usynlige for det blotte øje.
Om dagen trives de i det tropiske sollys-
- og polypperne får op til 90% af deres føde fra cellerne.
Når det bliver mørkt, fortsætter polypperne med at æde-
- ved at gribe partikler, der driver forbi, med deres tentakler.
Polypperne udvinder kalciumkarbonat fra havvandet-
- og bruger det til at bygge stenhuse til sig selv.
Koralkolonierne kan vokse i århundreder, måske årtusinder.
De kan bygge strukturer så høje som huse.
Den største koralby er Great Barrier Reef.
Revet er 2.300 km langt og ligger langs Australiens nordøstlige kyst.
På alle koralrev er der konstant aktivitet.
Morgenvagten begynder ved daggry.
Den indledes med et kor af undervandssang-
- sunget af fisk, rejer og andre af revets beboere.
Alle byens indbyggere har en rolle at udføre.
Ådselædere, som søpølsen, genanvender andres affald.
Papegøjefisk bider stykker af koraller, som de knuser-
-for at komme ind til indholdet.
Resterne udskiller de som sand.
Grønne havskildpadder ud for Borneo-
- besøger regelmæssigt en særlig plet af koraller.
Denne lille hun er tidligt oppe og er et skridt foran de andre.
Skildpadder svømmer langt for at komme til denne del af revet.
Dette er deres mål: Turtle Rock.
Generationer af skildpadder har formet en hulning i klippen.
Her bor der slimfisk og kirurgfisk.
De rengør gæsterne og fjerner alger, parasitter og død hud.
Flere kunder er på vej.
Der dannes en kø.
De store hanner maser sig ind.
Og den mindre hun tvinges bort.
Hun tager en hurtig svømmetur...
...mens de andre kævles.
Og så sniger hun sig tilbage.
Rengøringsfiskene får et næringsrigt måltid-
- og deres kunder bliver fri for parasitter og andre ubehageligheder.
Man mener, at disse behandlinger-
-samtidig reducerer stress.
Jorden i Mellemøsten er så varm og tør-
-at her næsten er helt dødt.
Men i Det Røde Hav trives koralrevene.
Vandet ved kysten er næsten lige så rigt på liv som regnskovene.
Nogle dyr kommer her bare for at hvile ud.
En familie af delfiner hviler på revet-
-efter en nats jagt.
Mens de voksne og de små unger sover...
...udforsker de store unger området.
De ser ud til at finde på lege.
Denne leg kan vi kalde "grib korallen".
Reglerne er ikke helt tydelige.
De samler koralstykker op...
...og slipper dem.
Nogle falder hurtigt.
Andre synker langsommere.
Og nogle daler ned, på en måde alle kan lide.
Kun de mest fremgangsrige beboere har den luksus at kunne lege.
Men legen lønner sig.
Delfinerne træner den koordination og behændighed-
- de får brug for, når de skal jage på åbent hav.
Hvert rev har en tydelig markeret grænse.
En bymur.
På den anden side er der et stejlt fald.
Disse volde beskytter byen mod havets bølger.
Men to gange om dagen dækkes muren af tidevandet.
Ud for Bahamas skaber vandet et mærkværdigt fænomen.
Sømænd plejede at fortælle om et stort søuhyre-
- som lå på lur på revet og trak dem ned til deres undergang.
I dag ved vi, at det er en strømhvirvel-
- som dannes, når tidevandet skyller ind over dybe koralgrotter.
Strømmene medbringer mikroskopisk føde til revet fra det åbne hav.
Tidevandet i Maldiverne-
- fører så meget plankton ind i en bestemt lagune...
...at det tiltrækker hundredvis af havets kæmper.
Djævlerokker.
Deres vingefang er tre meter.
Med deres enorme åbne gab...
...frafiltrerer de planktonet.
Rokkerne skaber selv en strømhvirvel, som koncentrerer føden endnu mere.
Dette fænomen er blevet kaldt en "djævlerokkecyklon".
Så vender tidevandet-
-og planktonforsyningen stoppes.
Djævlerokkerne forlader lagunen.
Livet på den beskyttede side af revet er roligt og fredfyldt.
I disse forstæder kan dyr finde fred for det travle byliv på revet.
Og der er rigelig plads.
Til gengæld er der ingen steder at skjule sig.
Det gør det til et farligt sted om natten.
Natlige rovdyr som denne dragefisk-
-patruljerer langs revets kant.
Jægeren er blevet den jagede.
Ormen Eunice aphroditois.
Det er en stor kødædende orm med sylespidse kæber.
Dens slægt kan spores 400 millioner år tilbage.
Den er en meter lang.
Den smager efter lugte...
...og mærker efter bevægelser.
Dagen gryer, og med lyset bliver revet et mere sikkert sted.
Små monokelbrasener leder efter føde.
Ormen er stadig sulten...
...men i dagslyset har den oddsene imod sig.
Brasenerne kan se den.
I stedet for at flygte puster de sandet bort, som skjuler ormen.
På den måde kan den ikke overraske sit bytte.
Ved at afsløre ormens skjulested er det sikrere for dem at søge føde.
Men man må ikke glemme...
...hvad man har med at gøre.
I det flade sandlandskab har visse dyr sikre boliger.
En familie af sadelpletklovnfisk har fundet det perfekte hjem.
Denne søanemones tentakler er dræbende.
Men klovnfiskene er immune over for giften.
De kan søge ly for fare her.
Som gengæld holder de søanemonen ren.
Som hos alle klovnfisk styres familien af en stor hun.
Hendes hvide ansigt viser, at hun er chefen.
Den lille han må vise, hvad han kan-
- så han arbejder utrætteligt for at holde hjemmet rent.
Hans største opgave er at finde et sted, hvor chefen kan lægge sine æg.
Men der er intet fast her, hvor hun kan lægge dem.
Et sneglehus kunne være en løsning.
Hvis bare han kan flytte den hen til den beskyttende søanemone.
For tung.
Og den vil ikke samarbejde.
En eremitkrebs.
Men to gange om dagen strømmer tidevandet gennem søanemonen-
-og det giver nye muligheder.
En gammel plastikflaske.
Måske kan den bruges.
Ikke tung nok.
En kokosskal.
Den ser rigtig ud, men den ligger langt hjemmefra.
Og han kan ikke flytte den alene.
Så parret arbejder sammen.
De retter på søanemonens tentakler for at gøre plads.
Og så lægger de skallen ind.
Hunnen lægger sine æg. Endelig har hun en sikker plads til dem.
Han har bevist, at han er værdig til at være far, og befrugter æggene.
Nu tager han omhyggeligt vare på æggene.
Han holder dem rene og sunde, indtil de udklækkes om ti dage.
Revets dyr anstrenger sig for at give deres afkom en god start på livet.
Ikke mindst på verdens mest afsidesliggende rev.
Fransk Polynesien ligger i hjertet af det sydlige Stillehav.
Nogle af revene her er så isolerede, at de er stort set uforstyrrede.
Denne koralbars har overlevet bylivet og er blevet voksen.
Nu er det tid at formere sig.
For at finde en partner må han hen til revets farligste sted:
Faldet.
Det patruljeres af grå revhajer.
Der er hundredvis af dem.
De ser ud til at hvile sig.
For øjeblikket.
Tusindvis af andre koralbarser har samlet sig på havbunden.
Hunnerne er sprængfyldte med æg.
For at kunne parre sig med en må han gennem flokken af andre hanner.
Og de er alle fokuseret på det samme.
De skubber til hinanden for at komme tæt på en hun.
Denne han har sikret sig en god placering-
- men hunnen slipper ikke sine æg, før forholdene er perfekte.
Nu begynder hajerne at nærme sig.
De fornemmer, at det kritiske øjeblik er nærtforestående.
Tidevandet er ved at vende.
Det kan være det rette øjeblik at gyde.
Pludselig skyder hunnerne op mod overfladen, mens de slipper deres æg.
Hannerne følger efter og afgiver deres mælk.
De er villige til at ofre deres liv for det.
Det er nu eller aldrig.
De befrugtede æg føres nu bort-
-fra de mange sultne dyr ved revet.
De fleste af de milliarder af æg, der gør havet uklart, bliver ædt.
Men nogle få, en lille, men afgørende minoritet-
- finder et andet rev, som bliver deres hjem.
Koralrev står i dag over for en ny trussel.
Havene bliver varmere.
En temperaturstigning på en til to grader i blot få uger-
- er nok til, at koralpolypperne afstøder deres plantelignende celler.
Når det sker, mister korallerne både deres farve og deres fødekilde.
Hvis den høje temperatur fastholdes-
-dør de afblegede koraller.
De seneste år er halvdelen af Jordens koralrev blevet påvirket af blegning.
Og siden 2016-
- gælder det to tredjedele af Australiens Great Barrier Reef.
De tidligere tætbefolkede undervandsbyer-
- er nu reduceret til trøstesløse ruiner-
- og mange af indbyggerne er blevet hjemløse.
Nogle forskere mener, at ved århundredets slutning...
...kan koralbyerne, som vi kender dem, være fortid.
Findes der en fremtid for havenes mest dyrebare skatte?
Det afhænger af, hvor hurtigt de opvarmes-
-og hvor varme havene bliver.
Der er et glimt af håb, i måden koraller formerer sig.
På én nat om året-
- fremkalder fuldmånen en enestående begivenhed.
Korallerne gyder.
Med utrolig synkroni formerer hele rev sig.
Milliarder af befrugtede æg driver bort...
...båret af havstrømmene.
Det er ikke kun korallerne, der formerer sig.
Det gør mange andre af revets beboere også.
En stor mængde afkom føres gennem havet-
- klar til at slå sig ned et ledigt sted-
- og genskabe de komplekse samfund, som et koralrev består af.
Vi ved ikke, hvordan fremtiden ser ud for havene.
Men koralrev kan genopbygges.
Så længe nogle rev overlever...
...er der stadig håb.
NED I DYBET
Fransk Polynesien.
Det ligger over 6.000 kilometer fra nærmeste større landmasse.
Området er fredet-
- og her holder koralbarsen Epinephelus polyphekadion til.
Vi er endelig fremme. Det har taget nogle dage.
Jeg må ikke sige, præcist hvor vi er-
-fordi det er et fredet område.
At filme bliver en stor udfordring.
Barsen gyder kun en gang om året, og det varer mindre end en time.
Holdet får hjælp af biologen Yvonne Sadovy-
- som har studeret fisks formering i over 30 år.
Her er forholdene næsten som for tusinder af år siden.
Det er det eneste sted i verden, som jeg kender til-
- hvor disse koralbarser samles i så store antal.
Jeg håber, at de er der. Ellers er vi kommet den lange vej forgæves.
Vores timing er rigtig, tror du ikke?
Jo, de vil være her.
De kommer, når det er fuldmåne.
De bliver ikke skuffede.
Denis har filmet koralbars her i over 15 år og kender deres adfærd.
Der er tusindvis. Det er svært at sige hvor mange.
Der kommer flere. De kommer fra lagunen og samles i kanalen.
Koralbarserne er ikke de eneste, der samles her.
Intet andet sted på Jorden findes der så mange grå revhajer.
Sådan skal et uberørt rev se ud. Der er masser af rovdyr.
Koralbarserne er samlede. Nu skal man forudsige, hvornår de vil gyde.
Yvonne kigger på dagens billeder for at bedømme, om det snart sker.
Her opvartes hunnen af hannen.
Når man ser det i langsom gengivelse, kan man se detaljerne.
- Tror du, at det sker i morgen? - I morgen eller i overmorgen.
Det sker meget snart.
Holdet har kun seks dykkere, så de kan ikke være i vandet i hele tiden.
De beslutter at dykke, når fuldmånen får tidevandet til at vende.
Man mener, det påvirker fiskenes gydning.
Men i år sker det største tidevandsskift om natten.
Vi gør os klar til vores første nattedyk.
Vi har set hajer, men ved ikke, hvordan de reagerer om natten.
- Er du nervøs? - Vi må passe på strømmen.
Det bliver svært med de tunge hajdragter.
Revhajer jager om natten, så dykkerne er iklædt ringbrynjer og hjelme.
En, to, tre, fire.
Kan I høre mig, dykkere?
Jeg hører dig fint. Koralbarserne er her.
Jeg hører dig klart og tydeligt.
Fiskene gyder ikke endnu, men mørket har påvirket hajerne.
De jager.
Hajer bruger elektroreceptorer-
- så de mærker de mindste elektriske udsving, også fra kameraerne.
Strømmen bliver stærkere, og det er et skidt tidspunkt at miste kontakt.
Vi ved ikke, hvad der sker dernede. Vi hører bare skrat fra radioen.
Vi har mistet kontakten.
Der er intet tegn på gydning, så de stopper dykket.
Der var mange hajer. Det var svært at svømme. Jeg ved ikke hvorfor.
Måske var strømmen stærk, men det var svært.
Fiskene rørte ikke på sig.
De ligger bare stille og gemmer sig mellem korallerne.
Holdet sparer energien til næste tidevand.
Ved daggry forbereder de sig på, at gydningen snart sker.
Dårlige nyheder.
Efter kun 20 minutter kommer dykkerne op med meget dårlige nyheder.
- De er væk. - Er de væk alle sammen?
Vi gik glip af det. Måske gydede de i nat.
Jeg ved det ikke.
De var for sent ude.
Vi kom nok et par timer for sent.
Af en eller anden grund har de måske gydt lidt tidligt.
Året efter vender Yvonne tilbage til Fransk Polynesien-
-for at lære mere om koralbarsen.
I år er det Laurent Ballesta og hans hold, der påtager sig udfordringen.
De har flere dykkere og en ny taktik.
Laurent skal holde vagt i vandet hele tiden.
Det logiske er at dykke ned i 24 timer-
-og lære dyrenes adfærd at kende.
I år, efter hundredvis af timers konstant overvågning-
- lykkes det dem at indfange begivenhedens afgørende øjeblik:
Koralbarsens gydning.
Det er et privilegium at kunne overvære det.
Det er meget spændende. Det er en vigtig del af dyrenes biologi.
Det er vidunderligt at kunne filme øjeblikket.
Jeg har aldrig været så opslugt af noget-
- som jeg har været disse 24 timer. Det har taget al min energi.
Takket være begge holdenes arbejde og Yvonnes forskning gennem mange år-
- kunne vi til sidst fortælle koralbarsens utrolige historie.
Næste gang begiver vi os ud på det enorme åbne hav.
For at overleve her i den blå ødemark er nogle hurtige.
Andre bruger dødelige strategier.
Og nogle få sætter deres lid til familiens tætte bånd.
Linda Bang Sørensen www.btistudios.com